Na verzi Atonement.2007.DvDRip.Eng-FxM přeložil ++ Mrazik ++
POKÁNÍ
- Dokončila jsem svou práci. - Výborně.
Neviděla jsi mámu?
No, byla v obýváku, myslím.
Doufám, že se nám dneska nebudete plést pod nohy, slečno Briony.
Připravujeme večeři pro 10.
- Ahoj, slyšel jsem, že budeš hrát. - Kdo ti to řekl?
Bubny džungle.
- Přijdeš se podívat? - Nejsem si jistý, že bych byl dost...
Proč mě to nenecháš přečíst?
Dělal jsem ti všechny ty nádherné vázané kopie všech tvých příběhů.
- Všechny jsem si je nechal. - Pořád chci, abys přišel.
- Uvidíme. - Musím už jít.
Mami, potřebuju tě!
Úžasné. Je to úžasné, drahoušku. Tvoje první hra.
Myslíš? Myslíš, že se bude Leonovi líbit?
No, jasně, že ano.
Zkoušky Arabelly, od Briony Tallisové.
- Cee. - Ano?
Co myslíš, jaké by to bylo, být, jako někdo jiný?
Bezva, aspoň doufám.
- Mám strach o tu hru. - Určitě je to mistrovský dílo.
Ale máme jen odpoledne na zkoušku. Co když dvojčata nebudou hrát?
Musíš být na ně milá. Zajímalo by mě, jak by ses cítila, kdyby tvá matka
odešla s panem JakéJeJehoJméno, který čte zprávy v rádiu?
Možná bych mohla napsat příběh o Leonovi.
Pokud píšeš příběh, stačí jen říct slovo "zámek," a uvidíš
věže a lesy a vesnice, ale...
Ve hře, to je...
Všechno záleží na ostatních lidech.
- Cee. - Ano?
Proč už nemluvíš s Robbiem?
Mluvím. Jen se pohybujeme v jiných kruzích, to je všechno.
- Budeme hrát? - Proč musíme?
- Je to na oslavu mého bratra Leona. - Nenávidím hraní.
- Já taky ne. - Jak můžete nenávidět hraní?
- Je to jen předvádění. - Budeš hrát, nebo dostaneš pohlavek.
- A já to řeknu rodičům. - Nesmíš nás pohlavkovat.
Jsme tady hosté. A co řekli rodiče o tom, jak se máme chovat?
- No, Pierrote? - Ochotně.
- Jacksone? - ochotně.
Ochotně, přesně tak.
A teď, Briony, co tvoje hra?
Dobře, je to o tom, jak
je láska velmi krásná, ale musíte být rozumní.
- Myslím, že budeš Arabella. - No, to není nezbytné.
- V tom případě, myslíš, že bych jí mohla hrát já? - Lola hrála i ve škole.
Řekni ano. Bude to první pořádná věc, co se mi po měsících přihodí.
No, ano, dobře.
Myslím, že bychom měli začít.
Pokud budeš Arabella, tak já budu režisér, mnohokrát děkuji.
Promiň.
Začnu prologem.
"Prolog."
"Toto je příběh o spontánní Arabelle,
"která utekla se svým přítelem odjinud.
"Zarmoutilo její rodiče, když viděli svou prvorozenou
"prchat ze svého domova do Eastbourne."
Ano?
- Nic. Jen se dívám. - Bojím se, že zkoušky jsou soukromé.
Můžeš tu hru vidět večer.
- To musím pracovat. - No, to je mi líto, Danny.
- Můžeme si jít teď zaplavat? - Ano, ano, ano!
- Ne, opravdu si nemyslím, že máme čas! - Cecilia nám to dovolí.
Jsem si jistá, že půlhodinová přestávka nám prospěje.
Cecilie? Cecilie!
Cecilie!
Cecilie! Cecilie, Cecilie. Prosím, můžeme si jít zaplavat, Cecilie?
Ano, proč ne. Jen nechoďte dál, než stačíte!
Můžeš mi ubalit taky jednu tvou Bolševickou?
- Nádherný den. - Taky si myslím. Jen je na mě docela horko.
- Máš radost ze své knihy? - Ne, moc ne.
To se zlepší.
Někdy dávám přednost Fieldingu.
Je mnohem vášnivější.
- Dneska dorazí Leon, víš to? - Něco jsem zaslechl.
Přivede sebou přítele. Je to Paul Marshall, čokoládový milionář.
- Ty květiny jsou pro něj? - Proč by měly být?
Leon říká, že je velmi okouzlující.
Starej volal minulou noc. Říkal, že chceš být doktorem.
- Přemýšlím o tom, ano. - Dalších šest let studentského života.
- Jak jinak se chceš stát doktorem? - Můžeš teď získat přátelství, nebo ne?
- Nechci učit. - S tvou první?
Řekl jsem, že to tvýmu tátovi splatím.
Tohle jsem vůbec na mysli neměla.
- Pomůžu ti s tím. - Ne, zvládnu to, díky.
- Podrž květiny. Podrž květiny. - Zvládnu to. Zvládnu to.
Ty idiote.
Uvědomuješ si, že je to pravděpodobně ta nejcennější věc, co mámě?
Teď už ne.
Opatrně!
Já...
Halo, Robbie!
Není třeba mu dodávat odvahu.
Cee?
Matko?
- Kde jsou všichni, Danny? - Nevím, pane.
- Pane. - Potřebuju se napít.
- Dáš si taky? - Docela jo.
- Whisky? - Prosím.
- Leone! - Tady je.
Propásla jsem tě. Úplně se tady ztrácím.
- To je má sestra, Cecilie. Paul Marshall. - Hodně jsem o vás slyšel.
- Nápodobně. - Kam ho dáme?
Do modrého pokoje. Matka leží, má jednu ze svých migrén.
V tomhle horku mě to nepřekvapuje.
Je to velký pokoj vedle dětského pokoje.
Starej zůstává ve městě?
Vypadá to tak. Nějaký zmatek na Ministerstvu.
- Takže nebudeme hrát? - Ne.
- Proč ne? - Mě se neptej.
Nelíbí se mi tady.
To je vždycky problém, když se objeví nová značka.
Změna odbytiště, změna balení, změna tvaru.
Dokonce v některých případech změna aroma, nebo celé technologie.
Myslím, že naše hlavní otázka je, zda vyjít s novou Armádní tyčinkou, nebo ne.
Armádní Amo. Chápeš? Vydat Amo?
Můj zdroj na Ministerstvu je velmi spolehlivý,
Čistil jsem mu boty v Harrow, informuje mě, že máme dobrou šanci
dostat se do standardní velikosti balíčku.
Což znamená, že bych měl otevřít alespoň tři další továrny.
Další, pokud by vyhlásili brannou povinnost, což se podle mě stane
pokud Herr Hitler nesklapne.
Je to, jakoby kupoval akcie
Marks a Spencer's, Souhlasíš?
- To není moc dobré. - Udělám koktejl s ledovou tříští,
rumem a rozemletou hořkou čokoládou. Je to absolutně skvělý.
- Hádej koho jsme potkali na cestě? - Robbieho.
- Řekl jsem mu, ať se k nám dneska večer připojí. - Ale, Leone, to jsi neudělal.
Takže, Robbie, syn správce, jehož otec zdrhnul před 20 lety,
získá stipendium na místní gymnázium, starej ho dostane do Cambridge,
postupuje stejně, jako Cee, a za tři roky s ním sotva mluví.
Nenechával bych ho poblíž jejích Roedanských spolubydlících.
Má někdo cigaretu?
Nevím, co k čertu pořád dělá, motá se kolem záhonů s kytkama.
Jen pro zajímavost, chce vystudovat na lékaře.
A starej to schválil?
Hele, opravdu si myslím, že bys za ním měl zajít a říct mu, ať nechodí.
Proč? Stalo se mezi váma něco?
Proboha.
- Kdy půjdeme domů? - Brzy.
Nemůžeme jít domů. Naši se rozvádějí.
- Jak si to odvažuješ říct? - No, je to pravda!
Nikdy už tohle slovo neříkej. Rozumíš?
- Tak co budeme teď dělat? - Sám sebe se na to ptám pořád.
Jmenuji se Paul Marshall. Musíte být bratranci ze severu.
- Jak se jmenujete? - Pierrot.
- Jackson. - krásný jména.
Znáš naše rodiče?
No, četl jsem o nich v novinách.
- Co přesně jsi o nich řekl? - No víš. Běžný nesmysly.
Díky, že o tom nemluvíš před dětmi.
Vaši rodiče jsou naprosto báječní lidé,
to je úplně jasné, a milují vás a pořád na vás myslí.
Srandovní kalhoty.
Byli jsme na představení a dostala jsem je v Liberty's.
- Jaké představení? - Hamlet.
Ah, ano. "Být či nebýt."
Líbí se mi tvoje boty.
Duckers in the Turl. Dělají dřevěné věci, vytvarované podle tvé nohy.
Vydrží věčně.
Mám hlad. Kdy bude večeře?
No, mohl bych vám pomoci, pokud uhodnete, co dělám.
- Máš továrnu na čokoládu. - To ví všichni.
Tak to nebylo hádání, co?
Tohle bude jedna z těch, co budou přibalený v každém balíčku každého vojáka Britské armády.
Obalená v cukru, takže nenavlhne.
Proč by měli dostávat sladkosti zadarmo?
Protože bojují za svou zemi.
Náš táta říká, že nebude válka.
Tvůj táta se mýlí.
- Říkám jim Armádní Amo. - Amo, amas, amat.
Nejlepší značky.
Unavuje mě, jak všechno končí na "o." "Polo" a "Aero."
- A "Oxo" a "Brillo". - Zdá se, že teda nechcete.
Tak jí dám pouze vaší sestře.
Kousni si.
Musíš si kousnout.
Princezna si byla dobře vědoma jeho nemilosrdných zlomyslností.
Ale to jí neulehčovalo překonat obrovskou lásku, které podlehlo
její srdce vůči Siru Romulusovi. Princezna instinktivně věděla
že tomu s rudými vlasy, nelze věřit.
Jak se jeho mladý svěřenec znovu a znovu potápěl do hlubin jezera,
při hledání čarovného kalichu, Sir Romulus si kroutil svůj bujný knír.
Sir Romulus vyrazil s jeho dvěma společníky, na sever, blížíc se stále víc
k zářivému moři.
Tak hrdinské chování, jevil se jedním slovem tak statečně
Nikdo si ani neumí představit temnotu
plnící černé srdce Sira Romuluse Turnbulla.
Byl to nejnebezpečnější muž na světě.
"Drahá Cecilie, myslel jsem, že bych měl napsat omluvu za mé netaktní
"a bezohledné chování."
"Odpusť mi, pokud jsem se choval divně, ale já..."
Drahá Cecilie, odpusť mi za mé myšlenky,
způsob, jakým jsem jednal dnes odpoledne.
Pravdou je, že se cítím trochu lehkovážně a bláhově v tvé přítomnosti, Cee,
a nemyslím, že z toho mohu vinit to horko.
"Odpustíš mi?
"Robbie."
Odcházíš?
Ano, Leon mě požádal, abych se k nim připojil na večeři.
Tak proto jsem leštila celé odpoledne stříbro.
Myslel jsem si to, když jsem se uviděl ve lžíci.
Nejsi ani trochu, jako tvůj otec. Vůbec ne.
To proto, že jsem celý po tobě. Přijdu pozdě.
Košile jsem pověsila nahoru.
- Synu. - Ano?
Nic.
Briony! Jsi to ty?
Jsi v pořádku?
Myslíš, že bys mi mohla prokázat laskavost?
Můžeš to odnést Cee? Já...
- Cítil bych se malinko hloupě, předat to sám. - Dobře.
Briony.
Briony!
- Přemýšlím, co může považovat za vhodné. - Přesně.
určitě si myslí, že to je pyžamo s kočkama.
Což je neobvyklé, s ohledem na jeho chloupky, co mu rostou z uší.
Dokážu si představit, že ti dá spoustu hodně hlučných, zabedněných synů.
- Vlastně je to docela fajn chlápek. - To říkáš o každém.
- Leone! - Rummy, jestli to není moje sestra!
Napsala jsem ti hru, Leone. Chtěla bych ti jí zahrát.
- Zkoušky Arabelly. - No, ještě je čas.
- Nemusí to být dnes večer. - Ne, to je nemožné.
- Briony. - Něco mi řekni. Mám dobrý hlas,
dokonce nejlepší, takže se na to podíváme po večeři.
- Briony, četla jsi ten dopis? - Ano, jasně. Je to bezvadnej nápad.
- Briony! - Tady to je. Můj čok-tejl.
Musíte ho zkusit.
Nemělo to obálku?
Mohu dál?
Zažila jsem otřesný večer.
Ta dvojčata mě mučila. Hele.
Jak strašné.
Čínské pálení.
Přesně tak.
Chtějí jít domů. Myslí si, že je tady držím já.
Lolo.
Mohu ti něco říct? Něco opravdu strašného.
Ano, prosím.
Jaké je nejhorší slovo, co si umíš představit?
- Je to sexuální maniak! - To je pravda.
- Co Cecilie dělá? - Nevím.
- Měla bys zavolat policii. - Myslíš?
Říkal, že o tom přemýšlel celé dny.
Musíš jim ukázat dopis.
- Nikomu to neřekneš, slibuješ? - Slibuji.
Dobře. Kdyby to zjistil, těžko říct, co by mohl udělat.
Máš pravdu.
Raději si dej pořádku tvář. Musím se ještě převléknout.
Díky, Briony. Jsi opravdu super.
Cecilie!
- Byl to omyl. - Briony to četla.
Můj Bože, je mi to tak líto. Byla to špatná verze.
Ano.
- Nikdy to nebylo určeno ke čtení. - Ne.
Co bylo v tý verzi, co byla určená ke čtení?
Nevím. Bylo to více formální. Méně...
- Anatomické? - Ano.
Trvalo to týdny, a pak to ráno u fontány...
Nikdy předtím jsem nic takového neudělala.
A byla jsem na tebe tak naštvaná, a na sebe.
Myslela jsem na to, že když odejdeš na lékařskou fakultu, že budu šťastná, ale...
Nevím, jak jsem mohla sama k sobě být tak ignorantská, tak...
Tak hloupá.
Víš, o čem mluvím, nebo ne?
Věděl jsi to dřív, než jsem to udělala.
Proč pláčeš?
Ty nevíš?
Ano, vím to přesně.
Robbie.
Cecilie.
Miluji tě.
Někdo vešel.
Cecilie!
Lidé, co jsou venku, večeří na chodníku.
Moji rodiče měli názor, že horké počasí povzbuzuje pokleslou morálku.
Uprostřed léta, jsme já a moje sestra nikdy nemohli z domu.
Mysleli, že by to zbytečně provokovalo vesničany.
Co říkáš, Cee? Chováš se špatně, díky horkému počasí?
- Bože na nebi, ty se červenáš. - Je to jen tím horkem tady, nic víc.
Lolo, umyj si tu rtěnku. Jsi ještě moc mladá.
A co ty, Briony? Jaké hříchy jsi dnes spáchala?
- Neudělala jsem nic špatného. - Neviděla jsi teď dvojčata?
Nevypadali moc šťastně, když jsem je viděl, ubozí chlapečci.
- Nic o tom nevíš. - Briony. Nechápu, co je s tebou.
- Nikdy jsem nevěděla, že jsi tak hrubá. - Dobře, ale oni nejsou žádní ubozí chlapečci.
- Jen se podívej, co udělali Lole. - O čem to mluvíš?
Jackson a Pierrot jí poranili ruku. Dělali jí Čínský pálení.
Bojím se, že má docela pravdu. Roztrhával jsem je od sebe.
Odtud má svá válečná zranění.
To udělala dvojčata, Lolo?
Ano, bojím se, že trochu
zápasili. No, ale nikdo se nezranil, co, Lolo?
Můžeš prosím tě jít najít ty kluky, prosím, Briony?
Řekni jim, že je večeře na stole, a kde jsou jejich způsoby?
- Proč mám jít já? - Briony, udělej, co ti bylo řečeno,
nebo půjdeš hned do svýho pokoje.
- To je dopis! - Dej mi to!
- Utekli. - Kdo?
Dvojčata.
"Utekli jsme, protože Lola je na nás tak hrozná a my chceme jít domů.
- "Taky to není hra." - Nebojte.
Vyšleme pátrací skupiny. Nemohli se dostat daleko.
Cee, pojď se mnou.
Pierrote!
Jacksone!
Chlapci!
Jacksone!
Pierrote!
Lolo? Jsi v pořádku?
Omlouvám se. Já nechtěla...Omlouvám se.
Kdo to byl?
Viděla jsem ho.
- Byl to on, nebo ne? - Ano, byl to on.
Lolo, kdo to byl?
Byl to Robbie, nebyl? Robbie?
- Viděla jsi ho? - Jak jsi říkala, je to sexuální maniak.
A ani nevíš, co se stalo před večeří.
Načapala jsem ho, jak vyjel po mé sestře v knihovně.
Nevím, co by udělal, kdybych nepřišla.
- Opravdu jsi ho viděla? - Samozřejmě. Jasně, jako ve dne.
Odstrčil mě na zem. A pak mi rukama zakryl oči.
- Nemohla jsem vlastně... Nikdy jsem vlastně... - Poslyš. Znám ho
celý život, a viděla jsem ho.
Protože já si nejsem jistá.
No, já jsem. A vím to.
Zavolejte policii. A bude potřebovat taky doktora.
- Už je dobře, drahá. Už je všechno v pořádku. - Už se vrátil Robbie?
Neviděla jsem ho.
Vím, kdo to byl.
- Takže jsi ho viděla? - Ano, viděla.
- Stejně, jako vidíš mě? - Vím, že to byl on.
Víš, kdo to byl? Nebo jsi ho viděla?
- Ano, vím, viděla jsem ho. - Na vlastní oči?
Ano. Viděla jsem ho, viděla jsem ho na vlastní oči.
Výborně, drahoušku.
Můj bratr a já jsem našli dva z nich dole u jezera.
Neviděla jste ještě někoho?
Nevěřím nutně všemu, co mi Brione řekne. Poněkud si vymýšlí.
Když odešli hledat, odešel jsem k mému otci.
- Opravdu, čestně. - A to proč?
Říci mu o tom všem.
- Vím, že jsem to neměla otvírat. - Ne, to jsi neměla.
Ale alespoň jsi tentokrát udělala správnou věc.
Pane, někdo přichází.
- Je čas jít do postele. - Ale...
Hned.
Cecilie!
Vy lháři! Vy lháři! Lháři! Lháři!
Severní Francie O čtyři roky později
Říkám mu, říkám, "Seď si tam dole, kruť si palcema,
"a čekej, až ti praskne hlava, pokud chceš.
"Já to balím."
- Bonsoir monsieur. Bonsoir? - Nech mě to udělat.
O co mu jde?
- Říká, že pro nás něco má. - Zatraceně kurva!
Počkat! Máme pro vás jídlo
Chleba, cukr...
A víno!
Co tady děláš?
Když začal ústup, zaútočily Panzery,
a já byl odříznut od mé jednotky
Takže je to pravda, Angličané ustupují
odejdeme za úsvitu
Bojovali jsme celé ty roky, ztratili spoustu mrtvých,
a nyní jsou Němci zase ve Francii
Vrátíme se
vyženeme je
Slibuji
Hodně štěstí
No tak.
Jak se to stane, že hejsek, jako ty, mluvící Francouzsky a tak, skončí, jako vojín?
Nejsi vhodný pro důstojnický výcvik, když nastupuješ rovnou z basy.
- Děláš si kozy. - Ne, nedělám.
Dali mi na výběr. Zůstat ve vězení, nebo jít do Armády.
A pro přesnost, nejsem hejsek.
O šest měsíců dříve
Omlouvám se, že jdu pozdě. Ztratil jsem se.
- Halo. - Halo.
- Můžeme si sednout? - Ano, jistě.
- Omlouvám se. Nemohu si vzpomenout, já... - Dvě. Díky.
Kde žiješ?
Malý byt v Balhamu. Je to děsný.
- Domácí je protivná a strašně dotěrná. - Vypadáš stejně.
- Kromě uniformy, samozřejmě. - Ano, omlouvám se. Musím se vrátit
- do nemocnice do půl hodiny. - Bože, to...
- Omlouvám se. - Ne.
Jsi v kontaktu s někým z rodiny?
Ne, říkala jsem ti, že ne.
Leon čekal minulý týden před nemocnicí, pro mě už je ale minulostí.
Cee, nic mi nedlužíš.
Robbie, nečetl jsi mé dopisy?
Měla jsem povolení tě navštěvovat každý den, pustili mě tam každý den,
- mohla jsem tam být každý den. - Ano, ale...
Kdyby všechno, co nám zůstalo, bylo pár chvilek
v knihovně před třemi a půl lety, pak si nejsem jistý,
- Nevím, kdyby... - Robbie, podívej se na mě.
Podívej se na mě.
Vrať se.
Vrať se ke mně.
Nejdražší Cecilie.
Cecilie.
Můj přítel má domek na pobřeží.
Řekl, že si ho můžeme půjčit, až se zase objevíš.
Bílá prkna s modrými okenicemi.
- Doufám, že autobus nikdy nepřijede. - Tady.
Přemýšlej o tom, zatímco budeš pryč.
Miluji tě.
Nějaký mizerní blbci dostali balíček.
Můj drahý. Briony nějak zjistila mou adresu, a poslala mi dopis.
První překvapení bylo, že neodešla do Cambridge.
Je v kurzu sestřiček v mé staré nemocnici.
Myslím, že to dělá, jako druh pokání.
Říká, že začíná plně chápat to, co udělala a dopad toho všeho.
Chce si přijít se mnou promluvit.
Miluji tě. Počkám na tebe. Vrať se.
Vrať se mi.
Vrať se. Vrať se mi.
Takže, kam jdeme?
Fakt kurva nesnáším ty boty!
Nenávidím je víc, než všechny ty zkurvený Němce dohromady!
Teď máš za úkol vrátit se do Anglie ve svých ponožkách.
No tak, měla by ses obléknout.
- Pokud spadnu, zachráníš mě? - Jistě.
Briony!
Díky.